Du kler faktisk stor nese.
Du kan bli en seriøs skuespiller som blir tatt på alvor.
Jeg har et lite mellomrom her. Ser du det?
Det er fordi jeg drikker brus.
-Dessuten er den misfarget. Se. -Jeg husker fargen fra sist.
Jeg ville si at den er ikke hvit.
-Hva vil du si? -Jeg må si meg enig. Minst.
Den er vel ikke gul?
Det er vanskelig å si, det er jo en ganske bevegelig fargeskala.
En antydning til gult? "Korneng", kanskje?
-Hvis du må ha et navn på fargen... -"Toskansk solnedgang"?
Dine tenner blir ikke penere fordi du er morsom.
"Krotak", kanskje.
"Elefantmannen."
Har man for pene tenner får man ingen hovedroller.
Det er ikke noe som du trenger å ligge våken for.
Du trenger ikke å bekymre deg for hovedroller ennå.
Jeg har ingen tenner i det hele tatt her nede.
Takk for den titten, det var hyggelig.
Se igjen, hvordan ser fargen ut nå?
Det trengs ikke, den har etset seg fast på netthinnen.
Når man har vent seg til den synes jeg at det er en fin farge.
Man kunne male et barnerom i denne fargen. Den er beroligende.
De hadde spart en hel del om du hadde fått rollen som dr Slop.
-Ja, men det er en birolle. -Hva er det du vil si?
Nå har jeg den andre hovedrollen.
Vi får vel se hvordan de klipper det.
Tror du ikke at det kommer til å stå "andre hovedrolle"?
-Det er ingen cameo-rolle. -Nei, det er det ikke.
-Det er en birolle. -Jeg er jo med hele tiden.
Det er en andre hovedrolle. Det skal stå: "med Rob Brydon".
"Med Steve Coogan og Rob Brydon."
Hvis de tar det alfabetisk vil jeg stå først.
Det hadde bare vært teit.
Groucho Marx sa at det vanskeligste med å skrive selvbiografisk,-
-er å ta seg selv på alvor.
Men folk tar jo på seg selv for moro skyld hele tiden.
Jeg heter Tristram Shandy og er hovedpersonen.
Jeg har hovedrollen.
Susannah!
Noen kaller dette en røverhistorie en kukk og en stut.
Der har vi min fars stut.
Kukken får dere se senere.
Susannah!
Har det begynt?
Ja, jeg tror det.
-Skal jeg hente jordmoren? -Ja.
Dette er farbror Toby og korporal Trim,-
-som prøver å gjenskape slaget ved Namur der de begge kjempet.
Oberst Ingelby beordrer framstøt til diket bak kanonen.
-Det fins ingen dike der. -Jo, bak kanonen!
Det er en skyttergrav, diker er sånt som bønder graver.
Ta dekning!
Kukken jeg nevnte før var min egen og ikke onkel Tobys.
Jeg er jo hovedperson i mitt eget liv.
-Hvor er tissepotten min? -Kanskje den står under sengen.
-Jeg må tisse! -Du får tisse gjennom vinduet.
Dra opp nattskjorten.
Ut med snoppen gjennom vinduet.
Lurer på om det noensinne skal bli udramatisk når du skal tisse.
Det der var en barneskuespiller som spilte meg.
Jeg burde kunne spille meg selv i 18-årsalderen.
Frem til da har vi flere barne- skuespillere, og han er den beste.
Men han kan ikke gjengi smerten og skrekken jeg følte.
Det kan jeg. Susannah sa at det hørtes akkurat ut som deg.
Mulig det var samme lyd, men ikke samme følelse.
Vis hvordan det skal være, da.
Jeg trodde vi drev med komedie og ikke med pantomime.
Mester Tristram! Kom, så får jeg se.
Jeg tok nesten livet av deg.
Min lille elskling!
Så, så... Hva var det som skjedde?
Det er min henrivende mor, Elizabeth.
Hvordan skjedde det?
Det var min feil. Jeg fjernet vektene fra vinduet.
Mr Toby ville ha dem som moterer til slaget ved Namur.
Stakkars lille Tristram.
Slaget ved Namur ga altså min onkel og meg varig men,-
-selv om det skjedde lenge før jeg ble født.
Jeg mistet forresten ikke min manndom.
Jeg ble bare omskåret, noe mange ekte mannfolk er.
Jeg var nysgjerrig på onkelen min allerede som liten.
Hvor ble du såret i slaget, sir?
Han ligner mer på meg.
-Det kalles brystvern. -Jeg graver skyttergraven nå.
Ja, jeg snublet ned i skyttergraven en gang på ettermiddagen.
-Hvor ble du såret? -Det skal jeg vise deg.
Fremad marsj!
Jeg ble skadet klokken ni, akkurat her.
-I...? -I diket, ja.
Men nå har jeg hoppet over mye. Jeg er jo ikke engang født ennå.
Mrs Shandys rier kommer med korte mellomrom nå.
Jeg skal hente jordmoren.
-Har hun vondt? Sa hun rier? -Ja, sir.
Da jeg ble født var min far fire år eldre enn jeg er nå,-
-og siden vi er så like vil jeg også spille ham.
Walter!
Elizabeth føler seg ikke bra, bror. Hun har rier.
Hun har fødselsrier. De skal hente jordmoren.
Jordmoren? Nei, nei, nei...
Obadiah!
Ri til dr Slop og si at min kone skal føde.
Min sønn skal ikke forløses av en jordmor.
De hadde ennå ikke beslemt omstendighetene rundt min fødsel.
De hadde brukt litt for mye tid på planlegging.
"Jeg, Walter Shandy, påtar meg å betale min hustrus forløsning-"
"-og ytterligere eventuelle kostnader der omkring."
Hva er den lille skriften her?
Det er alltid noe finskrift i kontrakter.
Her begynte mine bekymringer.
Jeg får altså bo i Yorkshire?
Ja, hvis du ikke allerede har dratt til London.
I September ville min mor at min far skulle ta henne til London.
-Går det bra? -Ja, det er ikke så ille.
Nå er det ikke lenge igjen. Bare to dager.
-Blir det en gutt eller en pike? -Ingen av delene, det er innbilning.
-Hva mener du? -Det er vanligere enn du tror.
Ti pund.
Det kostet ti pund å få høre at det bare var luft.
Det hadde vel vært greit, bortsett fra at det skjedde nå,-
-når alle plommenen blir ødelagte.
Jeg er ikke skuffet over utgiften, men over å ha mistet et barn.
Jeg har også mistet et barn.
Så, så, du må ikke gråte nå.
Desverre var ferden hjem så lang og ubehagelig-
-at min far påberopte den lille skriften:
Neste fødsel skulle skje i hjemmet.
Det er opprørende at Elizabeth kan tenke seg-
-å legge vårt barns liv i en ukyndig gammel kjerrings hender,-
-når den ærverdige dr Slop står klar med sitt moderne utstyr.
Kanskje hun ikke vil slippe en mann så nær sin...
Sin hva? Ut med språket!
Tror du at hun skal verpe? Vet du ingenting om kvinner?
Nei, ikke det minste.
Dr Slop kan kvinner inn og ut og har et messinginstrument...
-Det gikk fort! -Ja, vi hadde flaks.
Jeg kom forbi for å låne pipetobakk.
Dr Slop!
-Hvorfor har du hastverk? -Jeg skulle hente deg, sir.
Jeg fortalte min bror om det fine messinginstrumentet ditt.
-Det nye, som het... -Forløsningstangen.
-Ja, den så bra ut. -Jeg har den ikke med meg.
-Jeg kan jo... -Nei, det må gjøres riktig.
Obadiah!
-Du får en krone om du rekker det! -Takk, sir!
Susannah!
-Vil legen ha en pipe? -Ja, gjerne.
I Flandern hadde vi mange piper.
Fort!
-Jeg prater om røyk. -Røyk var det mye av i Flandern.
-Da de brente av kanonene... -Fyrte av.
Ja, det er det det heter, Trim.
Legen skal få se et kart-
-som er så detaljert at man får tårer i øyne.
Her ligger byen Namur. Kom nærmere, doktor.
Sånn så den ut da troppene ankom i 1695.
De engelske og skotske troppene lå i skyttergravene til høyre.
General Ramsey hadde mange ulike retninger å velge mellom,-
-og jeg mener at han valgte helt rett.
Hvordan gikk det for deg, kjære bror?
Står alt bra til der nede?
-Trim! -Vi er nesten fremme.
Hvor gjør det vondt? Hvor ble du truffet?
Han har blitt gal.
Han er nok skadet på et sted som han er for blyg til å nevne.
Han kan kjempe i krig, men ikke navngi sine intime deler?
Jeg sender deg hjem!
Hvis ikke Obadiah kommer snart må fødselen skje uten tenger.
-Her kommer han jo! -Bra jobbet!
-Har noen en kniv? -Jeg har kniv.
Bruk tennene, dr Slop.
Fingeren min!
-Her er fine trykk... -Jeg bryr meg ikke om hærene.
Får jeg tak i den som knøt dette sparker jeg ham helt til Flandern.
Jeg har en bok om kraftutrykk for alle situasjoner.
Jeg holder føttene. Trykk imot.
"Når man skjærer seg i fingeren med en pennekniv." Vær så god.
"Ved Gud allmektig, Faderen, Sønnen og den Hellige Ånden,-"
"-alle helgenene og den ubesudlete gudsmoderen forbanner jeg ham."
-Jeg henter dr Slop. -Nei... Nei!
"Hvis han ikke søker bot for sine knuter,-"
"-forbanner jeg hans øyne og munn, hans hjerte og buk."
Jordmoren er her, doktor.
-Hun har slått seg på låret. -Jeg får se på det.
Du burde undersøke fruen, men... Den der er vel ikke til barnet?
Jo, dette er det aller siste.
Nå kan jeg få barnets hodet ut før moren kan klemme det i stykker.
Jeg kan vise på kaptein Shandy her.
Du får tenke deg at ermene her er fru Shandys trakt.
-Hennes trakt? -Hennes kjøttgardiner.
Min bror kan ingenting om kvinner.
Jeg fører tangen inn sånn og griper forsiktig tak i barnets hodet.
Så drar jeg det forsiktig ut.
Du flådde hånden min med forløsningstangen din!
Dessuten knekte du knoklene på meg!
Det var flaks at det ikke var barnets hodet.
Spedbarnshoder er myke som meloner.
Hent en melon, Trim!
Et hodet er noe helt annet enn en neve.
-En melon! -Takk, Trim.
Den ligner mer på et barns hodet.
Klare? Da tar vi helt enkelt...
Hadde min far vært mer vitenskaplig anlagt,-
-kunne min neses tragiske skjebne ha blitt unngått.
Dessverre var han mer av en filosof som holdt fast ved sine teorier.
Jeg ble forløst altså med tangen som nettopp hadde knust en melon.
-Du har fått en sønn! -Gratulerer, Walter!
Jeg trenger noe stivt men likevel bøyelig, å spjelke et ben med.
-En fjærpenn, kanskje? -Ja, det blir bra.
-Hva har skjedd med sønnen min? -Legen må spjelke.
Jeg er ikke klar ennå. - Susannah!
Her, doktor.
-Hva har skjedd med min sønn? -Det var et lite mekanisk uhell.
-Mekanisk...? -Det var tangen.
Det er bare en brukken nese.
Min far hadde alltid drømt om en sønn med stor nese,-
-som alle de store mennene gjennom tidene har hatt.
En nese som Caesar, Dante, Pythagoras,-
-Newton eller Aleksander den store.
Men nå har jeg hoppet over mye. Ennå er jeg ikke født.
-Jeg går inn til henne. -Nei!
Slipp meg, for pokker!
Ikke våg å røre tangen! Slipp!
Min sønn er ennå ikke født og jeg er allerede helt utmattet.
Skal vi gå og se på befestningene?
Mrs Shandy...
Legg deg på sengen.
Ned på sengen, kvinne.
Ingenting er viktigere enn navnet når det gjelder et barns framtid.
Hun har åpnet seg fire fingre.
Hermes Trismegistus er tidenes største filosof, jurist og prest.
-Han var dessuten ingenør. -Da må barnet hete Tristram.
Nei, Tristram er et fullstendig grusomt navn.
Så hvordan har det seg at jeg ble hetende Tristram?
Vi rekker å gjengi tragedien om mitt navn før det er tid for fødselen.
Det er noe med barnet, herre! Det er svart som min...som min sko.
Vi kan miste barnet. Pastoren er her og barnet må døpes.
-Gi meg buksene. -Nei, det rekker du ikke.
Skal barnet døpes etter kaptein Toby, som blir gudfar?
Hadde far trodd at jeg skulle dø, så hadde jeg ha fått Tobys navn,-
-for å spare Trismegistus til et fremtidig barn.
-Gi meg et navn, herre! -Trismegistus.
Prøv å huske det, din dårlige hukommelse til tross.
Trismegistus... Trismegistus...
Tris... Tristramgistus...
-Tris... -Tristram?
-Nei, det var noe annet. -Det fins ingen navn på "Tris".
Det var noe med "gistus".
-Tristramgistus? -Ja!
Nei, jeg heter selv Tristram og det skal ikke være noe "gistus" der.
l Faderens, Sønnens og den Hellige Åndens navn-
-døper jeg deg, Tristram Shandy.
Nå er lille Tristram opptatt i Guds fellesskap.
Frue... Han har det bra nå.
Han er ikke svart lenger, frue!
Se, for et mirakel.
Du glemte vel ikke navnet?
Nei, og barnet har det bra!
-Min vakre lille Tristram Shandy. -Tristram?
Min sønn er fordømt allerede fra fødselen av.
Jeg glemte å nevne en ting.
Jeg glemte egentlig ikke, men ventet til vi ble bedre kjent.
Min far hadde to plikter i hjemmet.
Praktisk som han var utførte han dem helst samtidig.
Det første varå trekke klokken, og det andre var mer en nytelse.
Walter!
Du kjenner nok til Lockes teorier om assosiasjoner,-
-som senere ble oppdatert av Pavlov og hans hund.
Hører en hund en metronom når den fores, assosierer han den med mat.
Til slutt holder det med den lyden for at hunden skal generere spytt.
Noe lignende skjedde i mors hode mellom fars to huslige plikter.
Når hun hørte ham trekke opp klokken, fikk hun vann i munn.
Assosiasjonen fungerte på begge hold.
Hunden sikler ikke når den får mat om den ikke hører lyden.
Når min far altså varså ivrig etter å utføre en av pliktene,-
-at han forsømte den andre og tok min mor på sengen,-
-klarte han ikke å produsere spytt.
Elskling...
Har du ikke glemt å trekke opp klokken?
Altså var min tilblivelse like forvirret som min fødsel.
God natt.
Det hjelper ikke å ule.
-Hvordan går det? -Det kan ta flere timer.
-Jeg ser hodet. -Jeg vil se!
Jeg ser ingenting med lakenet foran.
Legg henne ned!
Jeg kan ikke jobbe sånn. Legg henne ned!
-Tusen takk! -Vi fortsetter i morgen tidlig.
Da tar vi med hodet.
Klokken åtte har vi gjennomgang for alle som er med i krigsscenen.
Jeg kan jo ikke se hodet.
-Tar vi ikke fødselen i dag? -Nei, i morgen tidlig.
Walter skal jo elske sin sønn, men jeg føler meg ikke delaktig her.
Mark har nok ikke lest boken siden han var ni.
-Jeg vil ikke virke grisk... -Du er med, ikke vær redd.
-Jeg må diskutere sko med Debbie. -Jeg blir med deg dit straks.
-Skal vi ta av nesen med en gang? -Ja, sønnen min må kjenne meg igjen.
-Hei sann! -Hei.
-Hva har du der? -Eplepai og vaniljesaus.
De tvinget det i meg.
Si ifra når du har tid til å bli med til kostymeavdelingen.
Dette er Jennie, og dette er Jenny.
Jennie og jeg flørtet nettopp, men vi ligger lavt mens du er her.
Så bra.
-Så fin hun er, hva heter hun? -Han heter Stephen.
-Jaså, som faren? -Ja.
-Hei, hvordan går det? -Bra, takk.
-Vil du være med i filmen? -Ikke få ham til å grine.
Unnskyld, men Leo vil at du skal teste livmoren.
-Jennie blir med deg. -Jeg må gå, elskling.
-Det var hyggelig å møte deg. -I like måte!
-Du har en veldig pen kone. -Ja, men vi er ikke gift.
Hun er på besøk i et par dager.
Takk for at du kunne komme, Steve.
-Oi! -Det er livmoren du skal være i.
Det er bare en stund siden jeg så en sist.
Har Mark pratet med deg om å gjøre det opp-ned?
-Nei. -Det er det vi skal prøve nå.
Ekte livmorer har vel ingen vinduer?
Hils mamma og si at jeg ber om unnskyldning for alt.
Det skal nok gå bra.
Nå kan du åpne den.
Nei, nå ble det feil.
Jeg får prøve den andre veien.
Heis ham ned.
Sånn, ja.
-Jeg sitter fast. -Åpne den litt til.
-Det blir kjempebra sånn. -Mener du det?
-Har du gått opp i vekt? -Nei, det har jeg ikke.
Foster holder vel på og sparker og strekker seg?
Nei, ikke rett før fødselen.
Like før fødselen fyller barnet ut hele livmoren,-
-med hodet ned i morens bekken.
Kan man ikke filme riktig vei og så snu på det?
Det får vi spørre Mark om, han ville at det skulle være realistisk.
Er en voksen mann som prater inn i kameraet fra en livmor realistisk?
-Slipp meg ut! For en idiot han er. -Ok, Steve.
-Dra meg ut. -Få ham ut.
Det er for trangt her. Forsiktig, jeg blir klemt!
Ta det forsiktig!
-Går det bra? -Ja.
Det der kommer til å bli kjempebra, Steve.
Det er nok trangere med klær, det blir bedre siden.
-Jeg skal ikke være naken. -Spedbarn blir født nakne.
-Spedbarn må ikke være morsomme. -Du ser nok morsom ut naken.
"Hver man forakter seg selv, som ikke har vært soldat."
-Det har Samuel Johnson sagt. -Nå er du i alle fall soldat.
-Han burde helt klart ha hatt. -Jeg avskyr hatten.
-Du er ikke onkel Toby, men... -Rob Brydon.
Nettopp, jeg glemte hva du het.
-Hei, Steve. -Hei.
-Vi forbereder oss til krigsscenen. -Jeg er ikke med i den.
-Hva synes du? -Ikke dårlig, bortsett fra hatten.
Den er historisk korrekt, men jeg liker den heller ikke.
-Henter du en kopp kaffe, Jennie? -Ja visst. Rob?
-Kan jeg få en macchiato? -Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg tar en sånn, jeg også.
Var du bekymret for at du hadde andre sko enn Toby?
Nei, men Walter skal jo være den dominerende parten.
Dette hadde vært dekket av krutt.
Hælene antyder at jeg har komplekser for min høyde.
-Vil du bytte sko? -Jeg må ha overtaket.
Jeg skal være som Gandalf og han som Frodo.
"Du får ikke ringen!"
-Jeg kan imitere Steve også. -Kan vi ikke ta skoene først?
"Kan vi ikke ta skoene først?"
-"Jeg har hus i Hollywood Hills." -Det var mer som Alan Partridge.
-"Jeg prater ikke sånn!" -Slutt!
Rob er altså for høy. Eller så er du for kort.
Rob har for høye hæler. Rob er lav, ellers hadde han ikke fått rollen.
Problemet er at vi allerede har brukt disse skoene.
De er ikke stive nok.
Det handler ikke om egoet mitt, men om hva som best for rollen.
De hadde bare vanlig kaffe.
Hvorfor vil du i det hele tatt ha meg her?
De vil ta pressebilder av deg i sceneklærne.
Du har den over feil skulder, det er den skulderen du skyter fra.
"Jeg er faktisk misfornøyd."
Takk, Jennie. Nå tar jeg over.
Tony ville ha noen filmarbeidere i bakgrunnen.
-Hei på deg! -Så hyggelig å se deg.
Skal vi legge opp intervjuet som Alan Partridge ville gjort det?
Nei, det vil jeg helst slippe.
Det er jo en gammel tv-serie og jeg prøver å gjøre noe nytt.
Ok, unnskyld.
Rob er forresten kjempeflink til å imitere deg.
Det er lett å imitere Steve siden han alltid høres helt lik ut,-
-uansett om han er Walter, Tristram, seg selv eller Alan Partridge.
Hans store helt er Roger Moore.
Roger Moores skuespillerteknikk er jo ikke helt ulik Steves.
Det er smigrende at han imiterer meg.
Han later som han kødder med meg, men han elsker meg.
Hvorfor Tristram Shandy, som mange mener ikke går an å filmatisere?
Det er nok nettopp det som lokker.
Tristram Shandy er en postmodernistisk klassiker,-
-som ble skrevet før det fantes noe modernisme.
Den var langt føre sin tid.
Den kom på 8. plass på Observers liste over tidenes beste bøker.
Den var i kronologisk rekkefølge.
Intervjuet kommer til å være tilgjengelig på dvden,-
-sammen med flere lengre versjoner av scener som kompletterer filmen.
Boken heter jo "Tristram Shandy",-
-så det er klart at den handler om Tristram.
Tusen takk, Steve Coogan som spiller Tristram Shandy.
-Takk. -Ble det bra?
Jeg ble så glad da jeg hørte om filmen, for jeg elsker boken.
Min favoritt er enken Wadman. Hvem spiller henne?
-Hun er ikke med i filmen. -Det er en fin kjærlighetshistorie.
Ja, men boken er så innholdsrik at man må velge bort mye.
-Blir du med og tar et glass? -Jeg kan ikke, dama er her.
-Vi tar det i Manchester. -Ja, det var hyggelig å se deg.
Ed!
Jeg må prate med deg, Mark.
Gjelder det skoene, får du ta det med Debbie.
-Det er et spørsmål om status. -Ja, jeg forstår det.
Var det klokken åtte i morgen?
Kan du gi meg skyss, Steve?
De andre dro uten meg.
Ja, det er bare å hoppe inn bak.
Er det ikke kaldt?
Unnskyld, Steve. Vi krasjet nesten.
Ja, klart jeg vil prøvespille for Alexander Payne.
Rob Brydon hilser og sier at han også vil det.
Vi sees på hotellet.
-Det var agenten min. -Det er min agent også.
Han ville diskutere noen manus fra Amerika.
"Fuck you, asshole!"
"Fuck you, din lille dritt!"
"Fuck you, nå dreper jeg deg!"
Krigsscener er så kjedelige.
Jeg forstår ikke hvorfor de må filme den.
Det fins så mye i boken, hvorfor skal man ta med akkurat det?
-Ja, hvorfor ikke ha med enken? -Nei, romanser er like kjedelige.
Det mest spennende i hele boken er jo Tristrapedien.
Var det noe Tristram skrev?
Nei, Walter samler alle sine kunnskaper-
-i en ensyklopedi han skriver til sin sønn.
Den jødiske skikken med å omskjære gutter kom fra Egypt,-
-eller muligens fra syrerne, fønikerne eller kappadokierne.
Det skulle altså bety-
-at såvel Solon og Pythagoras som Ptolemaios var omskåret.
Hvis de kunne leve med det, burde du vel også klare det?
-Det er helt suverent. -Walter brenner for sin sønn.
Det kjenner jeg meg igjen i.
Men når Tristram blir større er han ikke som faren hadde håpet.
Alt går galt, som det gjør for oss alle.
Hvordan vi blir avgjøres jo til syvende og sist av skjebnen.
Moren min viet hele sitt liv til å ta seg av meg.
Hun har vasket, laget mat, strøket klær og jobbet ekstra.
Hun levde et bedrøvelig liv for min skyld.
Det får man til å lure.
-Se på veien. -Unnskyld.
Men man lurer jo faktisk på hvorfor.
Det burde være med i filmen.
I begynnelsen skulle jeg spille Tristram og Walter.
Ja, men da var det tenkt som en komiserie for tv.
Se på dem! Dette kommer til å bli stort.
Det er fullt av folk, og de har med egne telt.
Fantes det campingbiler på 1700-tallet?
Hei, Steve! Hvordan går det, "Alan Partridge"?
-Det var åtte år siden jeg var Alan. -Ja, men alle husker det.
Vi traff hverandre i Cannes etter 24 Hour Party People.
-For en fest det var. -Jeg husker ikke, så jeg antar det.
Jeg pratet med agenten din om å lage en reportasje om deg.
Jeg skal snakke med ham.
-Hei! Hvordan har du det? -Bare bra!
-Så hyggelig å se deg. -Ja, og å høre oss.
-Du ser fantastisk ut. -Nei, jeg ser fæl ut.
Nei, du ser ut som en mor som tar seg av barnet helt selv.
-Vi har en barnepike. -Da er jo alt bra.
Jeg henter deg litt senere.
-Kan du hjelpe med å legge ham? -Jeg må bare prate med Adrian først.
-Hei! Hvordan står det til? -Takk, bare bra.
-Du gikk nettopp glipp av Jenny. -Nei, jeg traff henne.
-Jeg ville prate litt med Adrian. -Jaså, dere vil være alene.
Jeg går et annet sted. Det var hyggelig å se dere.
-Vil du ha noe å drikke? -Ja, en vodka og tonic, takk.
Dere får visst god mat her.
-Man går til bufféen hele tiden. -Du burde kanskje jogge dit.
-Beklager at Gary er her. -Ja, det var en ubehagelig type.
-Kjenner du noen som heter Hedda? -Hedda Gabler?
Det er en stripper. Om det hun sier er sant burde du nok huske henne.
Pokker...
-Hadde dere sex? -Nei.
-Tok dere dop? -Nei.
-Så dere hadde ikke sex? -Nei.
-Så det hadde dere ikke? -Jo, det hadde vi.
Gjorde dere noe uvanlig?
-Nei. -Det var bra.
Hun kontaktet Garys avis, og jeg ba ham tone det ned.
Han vil skrive om hvordan ditt liv har forandret seg siden du ble far.
-Det stiller jeg ikke opp på. -Tenk på saken, i alle fall.
Jeg skal ikke utnytte min sønn på den måten.
Det er bare å gjøre det, så er du ferdig med det.
Det beste manuset er en tv-film om en engelsk bistandsarbeider-
-som mister hukommelsen og blir forelsket i sin egen datter.
Jeg har lest det og det er søppel.
-Dessuten er det for tv. -Ja, men HBO lager bra saker.
Er ikke jeg for ung til å bli forelsket i min datter?
Ikke hvis du er pedofil.
-Man må tenke to filmer fremover. -Må det ikke to filmer til, da?
Dette er en begynnelse.
-Nå må jeg gå til Jenny. -Ikke glem manuset.
-Jeg legger det med de andre. -Vi sees ved gjennomgangen.
Steve! Dette er David Ingoldsby, en ekte 1700-tallssoldat.
-1600-tallssoldat, faktisk. -Det ser bra ut for alderen.
Han har hundrevis av entusiaster til disposisjon, billig.
-Vi hadde gjort det gratis. -Ikke la ham høre det.
Får jeg ta et bilde med deg, jeg er en stor beundrer.
-Skal jeg ta bildet? -Ja, det er bare å trykke.
Steve var nettopp med i Jorden rundt på 80 dager.
-Var det noen kamper i den? -Bare kung fu, Jackie Chan var med.
Tidenes beste kampscene er i Lancelot du Lac av Bresson.
To riddere i full rustning står og slår hverandre i en evighet.
Det er som en metafor for selve livet.
Om hvor vanskelig det er å få kontakt med andre mennesker.
Vi bærer alle på store skall og rustninger av skrap.
Jo mer de slår og slår, desto mindre virkning har det.
Det er virkelig sterkt.
Vi sees.
-Hva handlet det der om? -Hun er en skikkelig filmnerd.
Du skulle høre når hun setter i gang om Fassbinder.
Jeg har en liste over alle som falt.
92 menn døde, så din rollefigur hadde flaks.
Jeg kan sørge for at alle statistene får autentiske navn,-
-sånn at de kan rope på hverandre i kampens hete.
Takk, det hadde vært snilt...
-Har du sett Cold Mountain? -Ja.
-Hva synes du? -Bra, men Kidman var gammel.
-Nei, om krigsscenene. -De var storslagne.
Når det eksploderer og han hopper ned...
Det var søppel fra først til sist!
Helt virkellighetsfjernt.
Vi er ikke interesserte i å være med i noe så farseaktig.
Plask, plask... Se på deg!
Herregud!
Oi, da.
-Kan du gi meg et bad etterpå? -Nei, men du hadde nok trengt det.
-Det er feromoner. -Sett opp barnesengen nå.
-Kvinner synes at det er sexy. -Pappa skal fikse sengen.
-Hva er det der? -Bach.
Det virker beroligende på spedbarn.
Mine foreldre spilte New Seekers, men det gikk jo bra allikevel.
Men du liker jo Bach, ikke sant? Bach gjør deg glad.
-Jenny... -Hva er det?
Burde jeg gjøre noe med den skjeve nesen min?
Har jeg en nese som passer til biroller eller hovedroller?
Den passer deg.
Jeg får nøye meg med å fikse på haken, når den tid kommer.
Han holder akkurat på å sovne.
Nei, ikke åpne.
Hei, unnskyld at jeg forstyrrer, men de skal vise dagens opptak nå.
Jeg skal bare skifte.
-Hva var det om? -Vi skal gå gjennom opptakene.
-Må du det? -Ja, men det går fort.
Jeg lukter i alle fall ikke vondt lenger.
Flaskene er sikkert verdifulle, så de burde jo holde dem rene.
-Hei på deg, Joe! Hvordan går det? -Det går bra.
-Hvor mange barn har du nå? -Sju stykker.
-Har du sju barn? -En for hver ukedag.
Groucho Marx spurte en kvinne hvorfor hun hadde sju barn.
"Fordi jeg elsker mannen min", sa hun.
"Jeg elsker sigaren min, men tar den ut innimellom", sa han.
Her kommer Mark!
-Har du båndet? -Nei, Peter har det.
Mark har rasket sammen krigsscenene.
Dere vet allerede hvor lite budsjet vi hadde.
Dette kan bli en veldig interessant film, bortsett fra slaget,-
-og derfor må den filmes på nytt, men det kan vi diskutere etterpå.
Da slår jeg av lyset.
Mel Gibson vil ikke føle seg truet.
Modellen er mer imponerende enn dette.
Lade kanonene!
-Titalls menn kjemper under meg. -Og der har vi stavspranglaget.
Det trengs litt filmmusikk.
-Hvem står for musikken? -Den er ikke klar.
Det er det vi har, er det noen som vil kommentere det?
Siden det ser så billig ut blir det faktisk bare morsommere.
Det er bare Toby som skal være morsom, slaget skal se ut som krig.
Du ser virkelig bra ut i uniformen.
Dessverre er en hel del av klærne ikke tidsriktige.
Ja, var det ikke en romersk soldat med også?
Enten filmer vi et Braveheart-slag, noe vi ikke har råd til,-
-eller en komisk krigsscene, hvilket vi faktisk kan lage.
-Vi må filme den på nytt. -Ellers er filmen uferdig.
I de tidligere manusversjonene var slaget ikke engang med.
Hvor ble det av kastanjen?
Vi fikk se en scene der du mistet en varm kastanje i buksen.
Det var den som fikk oss til å finansiere filmen.
Det der gikk jo bra.
Ja, men siden det ikke er Walter blir det ikke Steve som gjør det.
Mener du alvor?
Jeg øvde på det i flere uker.
Først prøvde jeg å tenke minimalistisk.
Så lot jeg ham virkelig kjempe for å holde inne smerten.
Så prøvde jeg med mer energi.
Nei, det så for kunstig ut.
-Vil du prøve med en ekte kastanje? -Ja, for å se hvordan jeg reagerer.
Nei, i helvete!
Få den bort! Vær så snill!
Nei, slipp ballene mine!
Slipp, for faen!
Nå er den ute.
-Vil du ha litt vann? -Nei, jeg klarer meg.
-Du stakk fingeren opp i ræva mi! -Unnskyld, det var ikke meningen.
Beklager så mye.
Du kan vel by på middag først?
-Kampscener har man jo sett før. -Onkel Toby bør være mer med.
Han er bokens sentralfigur og den morsomste av dem alle.
-Slaget er jo Tobys scene. -Hovedsaken er hva det koster.
Det skal nok holde med 100 000.
De som skal se denne filmen er ikke ute etter action.
Vi har ikke tid til dette, de står og lader muskettene der ute.
Ikke prøv å stille ultimatum nå, dette må vi tenke over.
Jeg foreslår at Simon går og snakker om det med Anita og Greg nå.
-Så har vi skospørsmålet. -"Det er et statusspørsmål."
Slår du av lyset?
-Skoene synes jo nesten ikke. -Jeg forstår ikke problemet.
Høyden er avgjørende for å skille rollefigurene statusmessig.
Kan vi gjøre noe med det?
-Hvordan er det med deg? -Det er ingen fare.
Vi kan gjøre Robs hæler lavere og gi Steve en tjukkere såle.
-Høres det bra ut? -Ja, det hadde vært fint.
Stopp filmen og slå på lyset.
Gary har ventet på deg i 20 minutter der inne, Steve.
Jeg må prate med en fyr, men jeg kommer om fem minutter.
-Unnskyld for her om kvelden. -Det var faktisk i går kveld.
Jaså... Jeg var full.
Angrer du på at du kysset meg, eller at du var full?
Begge deler.
Jeg angrer litt mindre på kysset, for det var jo hyggelig.
Nå får du være i fred.
-Hallo! Hvordan står det til? -Det går bra.
Har du tid nå?
Jeg skal på manusmøte og så må jeg gå og være pappa.
Kan vi gjøre dette i morgen tidlig?
Jeg prøver ikke å vri meg unna.
Avisen vil ta inn historien om de merklige tingene med den dama.
-Det var ikke noe merkelig. -Hun fortalte om en...samme det.
Jeg er samarbeidsvillig. Hva med sju i morgen tidlig?
De kjøper det ikke.
Har du spist her? Hva er best, kylling eller stek?
-Er ikke rommene her flotte? -Ja.
Jeg bor i suiten til Karl I. Han har visst bodd der selv.
Ja, like før han ble halshugget.
-Vil du ha noe å drikke? -Ja, vodka og tonic, takk.
Selv om vi filmer slaget kommer vi til å ha for lite materiale.
-Det fins mye å ta av i boken. -Jeg tar lammestek.
Siden det handler om Walters kjærlighet til sin sønn,-
-burde han være med ved fødselen.
Kanskje du hadde vært det, men Walter levde på 1700-tallet.
Han prater jo med kameraet, så han viser følelser.
Ser man Walter med barnet glemmer man lytene hans.
Det blir patetisk, som da Costner forløste ungen i Robin Hood.
Han hadde en teit hockeysveis.
-Hvor ble det av de gamle scenene? -Som den svarte siden?
Når fader Yorick dør er det en svart side i boken.
Hvor interessant blir det på kinolerretet?
Omslaget til Anarchy in the UK er visst basert på den siden.
-Yorick er ikke med i filmen. -I begynnelsen var han det.
-Nå er nesten ingen med i filmen. -Jeg liker den svarte siden.
-Hvorfor bruker vi tid på dette? -Fordi det er morsomt.
-Er det alt? -Holder ikke det?
Hvis filmen virkelig blir morsom så holder det.
Hva var det Patrick sa på Shandy Hall?
Bokens tema er veldig enkelt: Livet er kaotisk og formløst.
Uansett hvor mye man forsøker så kan man ikke forme det.
Tristram vil fortelle om sitt liv, men får det ikke til.
Livet er for inneholdsrikt til å kunne fanges i kunsten.
Faren Walter prøver å planlegge fødselen og barndommen i detalje,-
-men mislykkes totalt, hvilket han selv vitner om:
Har noen annen mann måttet tåle så mange slag?
Walter er en ulykkelig mann.
Er hans liv verdt oppmerksomhet, er alle våre liv det.
-Burde ikke enken være med? -Ja, det har jeg alltid ment.
-Da blir det en romantisk komedie. -Det blir dritt.
-Hvem skulle spille henne? -Hva med henne?
-Kate Beckinsale. -Bra forslag.
Gillian Anderson elsker boken, og Mark har truffet henne.
-Vi har ikke råd til henne. -Nei, men hun er en stjerne fra USA.
-Hun er faktisk fra Canada. -En stjerne hadde gjort filmen.
To, mener jeg.
Jeg ser meg ikke som en filmstjerne, men som en håndverker.
-Med en Porsche. -Ja, en håndverker med Porsche.
To stjerner... Det er anmeldelsen vi kan håpe på.
"Tristram Shandy, to stjerner."
-Vi rekker ikke å få henne med. -Jeg har med enken i tre utkast.
-Jeg må ned til Jenny nå. -Vi sees, Steve.
Vi sees, Steve!
Jenny?
Hallo der!
Jøss...
Hei sann.
Polyester er bare dritt.
Der kommer han jo!
Beklager at jeg er sent ute, jeg måtte bytte bleier.
Ja, vi hørte det. Du sang kjempefint.
Skal du prøve deg på musikaler snart?
Jaså, tyvlytter dere på meg?
Det var en god idé, investorene er kjempefornøyde.
-Gillian Anderson takket ja. -Allerede? Vi kom jo nettop på det.
Jeg ringte agenten hennes.
Hei, Joanna!
Vi holder på å spille inn Tristram Shandy...
Ja, jeg elsket manuset.
-Jeg ringer om Gillian Anderson. -Hun sitter her.
Jaså? Mark er også her.
Hei, Gillian!
-Vi snakket om Tristram Shandy... -Ja, jeg elsker den boken!
-Vi vil ha med enken i filmen. -Jeg elsker henne!
-Jeg beundrer deg så mye. -Det var snilt sagt.
-Det er en lavbudsjetfilm. -Gillian bryr seg mer om kvalitet.
Hun er ikke interessert i penger.
-Hvor fort kan du komme? -Jeg kan dra i morgen.
-Ok, ha det! -Ha det!
-Det var enkelt. -Ja, det gikk jo bra.
Hun kommer altså i morgen.
-Er det hun fra Baywatch? -Nei, det var Pamela Anderson.
Det holder med den yppige blondinen vi har.
Jeg elsker X-Files.
Visste dere at Rasputin hadde en vorte på penisen sin?
Nå går vi opp på rommet. Takk for champagnen!
God natt.
Nå går jeg og har samleie med min kvinne.
Jeg tror ikke at det er deres barn, det er for uvirkelig.
Hun er bra for ham, og holder ham nede på bakkenivå.
-Steve... -Herregud!
Unnskyld. Kan vi veksle et par ord?
-Hvor lenge har du sittet der? -Jeg ventet på deg. Det går fort.
Ok, da...
Hørte du at Gillian Anderson skal spille enken Wadman?
Det var min idé. Ikke Gillian, men enken Wadman.
Du vet hvor besatt jeg er av Gillian Anderson.
Jeg har alle sesongene av X-Files på dvd.
-Vil du ha noe å drikke? -Vodka og tonic, takk.
-Jeg kan ikke spille... -Det vet jeg allerede.
Jeg kan ikke spille mot Gillian siden jeg er så tent på henne.
Hvis vi spiller en kjælighetsscene sammen, kommer jeg til å rødme.
Det hadde Toby gjort også, det er bare å bruke det.
Ikke vær redd, du er jo ikke med så mye.
De vil ta med hele romansen, som tar opp 100 sider av boken.
Takket være deg skal jeg spille forelsket i min drømmekvinne.
Min favorittskuespillerinne.
Jeg kommer til å stamme meg gjennom hele greia.
Takk!
Jeg må gå og snakke med Jenny nå.
Hun fortalte om problemene dere har hatt siden dere fikk barn.
Alle menn mister libidoen iblant.
Det er ingenting galt med libidoen min, jeg har bare ikke tid.
"Det er ingenting galt med libidoen min."
Har du sett boken min?
-Hvilken bok? - Tristram Shandy, så klart.
Her er den.
Hva gjør du?
Kom hit!
Burde ikke en så tjukk bok ha en innholdsfortegnelse?
Det er en roman, ikke en kokebok.
-Enken Wadman... -Se i den sjette boken.
-Hvordan vet du det? -Og den åttende og niende.
-Så du visste om det? -Hva mener du?
-Nå har Rob større rolle enn meg. -Neppe.
Han får både slaget og agent Mulder.
Scully.
Og så har han høyere hæler.
Du har meg og din sønn, og spiller Tristram Shandy.
Ja, boken er jo oppkalt etter ham,-
-men han rekker jo ikke engang å bli født i boken.
Jeg satt på et tog i 30 mil med et spedbarn for å få ha sex med deg.
Det handler ikke om libidoen min, jeg må bare...
"Nå skal jeg fortelle om da onkel Toby ble forelsket." Faen, også.
Det er en velstående enke som faller for Toby,-
-men hun bekymrer seg for utstyret hans.
"Han faller for henne og blir opp over ørene forelsket."
Jeg mener ikke å være freidig, kaptein Shandy,-
-men hva skjedde egentlig ved slaget ved Namur?
Jeg har bygget en modell av hvordan byen så ut-
-da troppene ankom den morgenen i 1695.
Du fengsler meg på en merkelig måte.
De engelske og skotske troppene kom opp av gravene til høyre.
Jeg transpirerer på grunn av forventningen.
Jeg må tilstå at jeg har blitt veldig interessert i deg.
Men før vi kan gå videre-
-må jeg forsikre meg om dine ekteskapelige evner.
Om hvilken tilstand utstyret ditt er i.
Vil du se på modellen?
Jeg må få vite akkurat hvor du ble såret.
Det skal jeg vise deg, madam.
-Mener du det? -Det er lett gjort.
-Vi går bak aspargesen her. -Ja, ute av syne.
Det er smigrende at du viser meg så stor fortrolighet, kaptein Shandy.
Jeg pådro meg skaden klokken ni...
...akkurat her.
Det ble kjempebra.
Rob... Dette er Steve fra New York Times.
-Jeg vil skrive en artikkel om deg. -Bra jobbet.
-Var det bra? -Ja, virkelig.
-Hvor er Steve? -Han er der borte.
Hallo!
Rob! Rob?
-Hørte du latteren min? -Ja, jeg hørte noen le.
-Steve Coogan? Hei... -Hei sann!
Hyggelig å treffe deg, jeg beklager dette.
-Jeg visste ikke at du var så liten. -Han er mye mindre enn meg.
-Den hinnen brister nok snart. -Så kommer en sammentrekning...
Herregud!
Det var det morsomste han har gjort på årevis.
Jeg vet ikke hvorfor jeg er så liten!
-Så liten han er. -Ja, ikke sant han er bitte liten?
Rob...?
Jeg trodde at vi var kompiser, Rob!
Du burde dra til Los Angeles og treffe litt folk der.
Ja, det høres interessant ut.
Du vil bli ettertraktet etter dette.
Unnskyld for at dette ikke er historisk korrekt.
For å gjøre det morsommere skal alle få hvert sitt navn.
Du kan være Eli Thrift.
Horkarlen Williams.
Du kan ikke ha halskrave.
Det kan Ifan Greenwillow få.
De ble så glade over Gillian Anderson-
-at vi får penger til slaget også!
Joe har en idé om hvordan du kan være med på fødselen.
Hvor har du din vakre kone, Steve?
Hei.
Det blir visst både krigsscene og romanse.
Det blir en ekte Hollywood-versjon av Tristram Shandy.
-Fassbinder hadde aldri solgt seg. -Liker du ham?
Hvilken film liker du best?
Hele hans livsverk sammenlagt.
Angsten eter sjelen.
Bare den tittelen har mer innhold enn mange filmer.
Han skriver så mektig.
Schatten der Engel er min favoritt. Har du sett den?
Er det den med all sexen?
Nei, det er med Ingrid Caven som prostituert.
Men hun er så vakker at hun ikke trenger å røre toskene.
De nøyer seg med å bare se på henne.
Men menneskeheten er så ekkel og hun blir så fordervet av dem,-
-at hun på slutten foretrekker å knulle med dem.
Det blir mindre snuskete enn å høre på dem.
Man sitter der og roper: "Knull dem, da!"
Fyll meg med dine babyer.
Vent, vent...
Hva sa du for noe?
-Hva sa du? -"Knull meg", tror jeg.
-Nei, du sa faktisk noe annet. -Det var i alle fall det jeg mente.
Du er virkelig tiltrekkende.
Og din kunnskap om tysk film er uslåelig.
Men...
Jeg må hjem til Jenny.
Jeg skal opp og jobbe tidlig og må legge meg.
Ja, vi begynner halv sju.
-God natt. -God natt.
Jeg er Spartacus!
Jeg er Spartacus, Jennie.
-Jeg er Spartacus. -Jeg er Spartacus!
Hvor har du vært?
Du er jo iskald.
Jeg hadde mareritt.
-Jeg har savnet deg. -Og jeg har savnet deg.
Jeg elsker deg.
Det er på tide å stå opp, Steve.
God morgen. Bilen står klar om 30 minutter.
-Beklager. -Vi kan bli et par minutter til.
Du er så heldig!
Amerikanerne innrømmer at opprøret i Irak ikke har minsket.
Flere terroristmistenkte skal slippes i dag-
-når tidsfristen går ut.
Vi skal også prate om Churchills forhold til India.
Vær så god, Charlotte Green.
En amerikansk general sier at opprørerne i Irak-
-fortsatt er like sterke som de var for ett år siden.
-God morgen. -God morgen.
-Vil du ha litt frokost, Rob? -En kopp kaffe, takk.
-Har cateringfirmaet kommet? -Ja, skal jeg hente noe?
Nei, jeg blir med.
God morgen til deg, Dylan.
-God morgen... -Rob.
Det er dette med skoene. Steve og Rob holder på hele tiden.
Her er dine sko. Du kommer til å føle deg høyere i dem.
Jennie er litt merkelig, hun er så intens.
Ja, det er hun virkelig.
Jeg tror at de forrige skoene var bedre.
-Jeg har jobbet hele natten lang. -Vi har de gamle reservskoene.
-Ok. -Ellers takk.
Steve... Her er kappen til scenen når du tar av deg parykken.
-Kan du prøve den? -Ja visst.
Ta av deg parykken med høyre hånd og ta lommetørklet med venstre.
-Jeg må jage etter den... -Du ser ut som Lee Evans.
Lommen sitter for langt ned.
Det ser ut som om det skal være morsomt.
"Mot slutten av dronning Annas tid satt lommen langt ned."
Lommene kan plasseres høyere opp og allikevel se riktig ut.
Det er historisk, men ikke hysterisk morsomt.
-Hei, Joe! -Hei, Steve.
-Vi sees i morgen. -Hvor skal du?
Jeg skal hente barna sånn at de får se slaget.
-Hva med manusendringene? -Det gikk bra.
Jeg prøvde å understreke Walters reaksjon på det å få barn.
-Alt bra? -Ja visst.
Nå får vi forte oss, jeg skal nemlig med et tog.
-Det tar bare fem minutter. -Nei, minst ti.
-Vet Mark om dette? -Nei, men må ikke bekyrme seg.
Jeg vil skrive et enkelt portrett, det har du sikkert gjort før.
Steve Coogan som skuespiller og familiefar.
Artikkelen skal hete "Livet til Steve Coogan",-
-for å gjenspeile tittelen til boken.
Ja, det blir bra. Det binder det sammen.
Du har jo nettopp fått barn, så vi begynner med det.
-Hva betyr det for deg? -Det betyr alt.
-Hei, elskling. -Hei.
-Hvordan er det med ham? -Han er litt amper i dag.
Vi har hentet ditt andre barn nå, hvis du vil hilse på ham.
Har jeg fortalt om det? Jeg skal forklare etterpå.
Vi sees.
Jeg fikk manusendringene fra Joe. Han virket veldig fornøyd.
Her har vi Rachel og lille Tristram.
Vi sees etterpå.
-Han har penere hårfeste. -Det er faktisk ei jente.
-Blir det et problem? -Nei, jeg har en kvinnelig side.
-Er lyden klar? -Ja, alt er i orden.
-Ed... Nå får vi gjøre alt klart. -Kan vi flytte på dette?
Hun ser ut til å trives hos deg.
Så liten hun er.
Du skal inn nå, Steve.
Da får du gå til mamma igjen.
Jeg skal bare si ha det til Jenny.
-Du har skreket i tre dager nå. -Det er bare en dag igjen.
-God morgen. -God morgen. Hvordan går det?
Kan du hente Steve, Jennie?
-Walter må være med på fødselen. -Det er ingen fare.
-De venter på deg der inne. -Ok.
Ha en hyggelig reise, så sees vi i helgen.
Hadde du fått barn med meg hvis nesen min så sånn ut?
-Jeg ringer når vi har kommet frem. -Jeg elsker deg.
-Det føles ikke riktig. -Nei, ikke i det hele tatt.
Unnskyld...
Kan du legge deg i riktig stilling?
-Jeg forstår ikke riktig... -Vi har hoppet litt frem.
Vi begynner når barnet er på vei ut.
-Så dette er helt på slutten? -Ja, nettopp.
-Mark... -Hei.
Vent litt!
Vi skal holde på i 40 sekunder før du kommer inn, Steve.
Hvordan ser det ut?
Nå ser jeg noe!
Får jeg se?
Gå inn, Steve.
Nå er det bare litt igjen.
Sånn ja!
Sånn!
Det ble en veldig vakker gutt.
En stor gutt.
Tusen takk. Det fins forfriskninger der ute.
Det er bare å gå dit.
Hva skjedde?
Hva synes du?
-Så du at det ikke var jeg som red? -Ja.
-Red du? -Ja.
Det var nok første gang.
-Du var morsom og så veldig bra ut. -Synes du det?
-Hva skjedde med enken? -Hvor mye filmet du?
Jeg filmet i to uker.
Huset var jo for stort, men de ville ha det sånn.
-Du var helt fantastisk. -Du også.
Vi sees.
-Flott. -Ja, det gikk jo bra.
Skulle vi ikke ha en fin scene med Walter og barnet?
Det var ikke sånn på 1700-tallet.
Scenen med Steve og unge Tristram var følelsesladet og tro mot boken.
Jeg glemmer at jeg er lav.
Var det der virkelig alt?
Vi passer bra sammen, eller hva?
-Hvor ble det av krigsscenen? -Ja, nettopp.
Den var ikke morsom.
-Hvor mye drikker du til daglig? -Jeg vet ikke nøyaktig.
Jeg har bare ti pund på telefonen så jeg ikke ringer for mye.
-Hvordan er slutten i boken? -Den er veldig bra.
Si meg en ting, fader Yorick.
Hvorfor er vi så blyge når det gjelder lidenskap?
Hvorfor skaper vi barn med lyset slukket?
-Det tror jeg ikke at alle gjør. -Der ser du, Walter.
Jeg har bedt om å få ha lyset tent flere ganger.
Men hvorfor opphøyer vi drapshandlingen,-
-og lovsynger våpnene vi bruker og lager malerier om krig?
-Obadiah... -God aften, fader Yorick.
Har kua kalvet ennå?
Det er nettopp det... Hun har ikke kalvet ennå.
Tar du denne kvinnen til din ekte make...
Obadiah giftet seg akkurat da fars stut traff kua.
Min fars stut skulle bedekke alle kyrene i presteskapet,-
-men sannheten var at presteskapet var for stort for ham.
Men han gjorde sitt beste og far satte stor pris på ham.
Men da barnet ble født kalvet ikke Obadiahs ku.
-Kan ikke kyr være sterile? -Nei, aldri.
Ingenting kan måle seg med min stut, ikke si noe stygt om ham.
Hva handler dette om?
Det er en røverhistorie om en kukk og en stut.
Kukken og stuten.
En kukk- og stuthistorie...
Kukk og stut. En kukk- og stuthistorie!
Kukk og stut.
Unnskyld.
Den beste røverhistorien jeg har hørt.
Jeg synes at den var bra.
-Her oppe er det. Ser du? -Ok, jeg har sett det nå.
-Skal jeg skaffe meg tupé? -Jeg har sett nok nå, Rob.
Hvor stor er flekken? Det er hår der, men det er tynt.
-Vis med fingeren langs kanten. -I helvete heller.
Ok, jeg drar lett med fingeren i håret ditt.
Jeg kjenner det ikke... Jo, det kjenner jeg.
Du kan vel ta håret over den bare flekken for meg?
Jeg nekter å pelle på hodet ditt.
Imiterte jeg ikke Al Pacino enda mer, der i bilscenen?
-Jo, det gjorde du. -Så synd at de klipte det bort.
Det var en bra motvekt mot Naomies rolle.
-Du har rett. -"Jeg forstår det ikke."
"Mitt navn er Shylock." Har du sett den?
Jeg kan også imitere Pacino, men gjør det ikke hele tiden.
Du er for usikker på deg selv. Det er bare å gjøre det.
"Jeg kan høres ut som Al Pacino i Gudfaren."
Det der var ikke bra.
-"Du må vise mer respekt." -"Nei, han høres sånn ut."
"Du må vise respekt og ha dypere stemme."
-"Nei, han snakket sånn da." -Du høres ut som en tegnefigur.
Det gjør jeg ikke, la meg få imitere Pacino nå.
"Når jeg imiterer Pacino tar jeg i som faen!"
"Det skal høres mektig ut, hele jævla tiden."
Du høres ut som Columbo.
Jeg er åpen som skuespiller og kan forme meg etter Pacino.
Bare ved å lene meg mot en vegg kan jeg bli Al Pacino.
Jeg kan se paff ut som Pacino.
Mener du alvor nå, eller tuller du?
Jeg er en sannhetssøkende skuespiller akkurat som han.
Det er derfor jeg er inspirert av Pacino og Hopkins.
Jeg inspireres av kvinnelige skuespillere også, som Streisand.
Jeg henter ofte inspirasjon fra Streisand.
Jeg henter ting fra hele hennes karriere.
Jeg tar litt fra Hello, Dolly! og litt fra Yentl.
Det blir riktig meshuggah, som det heter på jiddish.
Jeg har Streisand, Hopkins og Pacino i ryggen.
Jeg kan gjøre hva som helst.
-Jeg har fikset tennene. -Jeg vet det.
-Hva synes du? Kjenn på denne. -Jeg vil ikke ta på tennene dine.
Det er bare å lukke øyne og kjenne etter.
Hva har du imot tenner? Er du homofob?
Hva har homofobi med saken å gjøre?
Du er redd for at du skal tenne på tennene mine.
-Det ser bra ut. -Takk.